HAUTAJAISKAPPELI
Hän näyttää hienolta. Al Conti on nero.
Minä olen nero.
Minä olen nero!
Kuinka sitten et osaa pitää huolta kuiteistasi?
Miten minun muka pitäisi selvittää tuloverosi tällaisesta sekasotkusta?
Numerot, verot, kuitit...
Saan heidät näyttämään paremmilta kuin elossa ollessaan.
Olen taiteellinen nero.
Kuinka sitten solmiossasi on voita?
Anna se tänne!
Tiedätkö mitä? Myönnän yhden jutun.
Keität hyvää kahvia.
Olet vätys, mutta keität hyvää kahvia.
Oi, punaisia ruusuja.
Hyvin romanttisia, vai mitä?
Mies, joka on lähettänyt nämä, tietää todella, mitä hän tekee.
Hän no tuhlannut rahaa johonkin, joka päätyy roskiin.
Onneksi kaikki eivät ole sinunlaisiasi, Loretta.
Minulta loppuisi työt.
Mitä höpiset? Minähän rakastan kukkia.
Kiitos, Carmine.
Oletko valmis?
-Terve, Bobo. Miten menee? -Oikein hyvin, Johnny-herra.
Otamme molemmat Ticinon salaatin.
Minä otan talon kalaruoan.
Älä, se on rasvaista kalaa tänään. Älä ennen lentomatkaa.
Ehkäpä olet oikeassa.
Hyvä on, otamme molemmat manicottin, Bobo.
Se rauhoittaa vatsasi.
Jos syöt rasvaista kalaa ennen lentoa -
olet jo puolimatkassa vihreä ja kylvet hiessä.
Sinä pidät minusta huolta.
Pilaat koko illan... Patricia kiltti, älä lähde.
Luuletko, että olen puhuva nukke?!
Huomautin vain tavastasi puhua pyrkimyksistäsi...
Hyvästele pyrkimyksesi, professori!
Hyvästele pyrkimykseni? Oikein nokkelaa.
Nokkeluuden huippu!
Tarjoilija.
Niin?
Veisittekö pois kaiken häneen viittaavan esineistön ja-
-toisitteko minulle lasin votkaa? Ilman muuta.
Mies, joka ei osaa hallita naistaan... on hassu.
Tyttö oli liian nuori.
Mikä hätänä, Bobo-setä?
Tänä iltana Johnny-herra aikoo kosia.
- Kuinka tiedät? - Järjestimme sen yhdessä.
Kun hän kosii, hän antaa merkin -
ja sitten minä tarjoilen samppanjan.
Hyvä poikamiesasiakas 20 vuotta.
Tuhannet kiitokset.
- Hei, mites menee? - Hyvin, Bobo. Saisimmeko laskun.
Ei, ei. Minä...
- minä haluan katsoa jälkiruokia. - Tottakai.
- Et koskaan syö jälkiruokaa. - Ei koskaan on pitkä aika.
Mikä sinua vaivaa?
Päänahkaani ei aina virtaa tarpeeksi verta.
- Ota jälkiruokaa. - Ei, minun ei pitäisi.
- Menetkö kanssani naimisiin? - Mitä?
Menetkö kanssani naimisiin?
- Bobo, vie jälkiruoat pois. - Tottakai, Loretta-neiti.
- Kositko sitä minua? - Kyllä.
Tiedät, että olin naimisissa ja että mieheni kuoli.
Minusta hänellä ja minulla oli huonoa onnea.
- Miksi? - Menimme naimisiin kaupungintalolla.
- Siksi liitto oli huono-onninen. - En ymmärrä.
Alusta lähtien emme tehneet mitään kunnolla. Polvistuisitko?
- Lattialleko? - Joo, lattialle.
- Tämä on hyvä puku! - Tiedän!
Minä olin makutuomarisi. Siihen on kahdet housut!
Hyvän onnen vuoksi. Jos mies kosii naista, hänen pitää polvistua.
Mies on pakotettu polvilleen! Hän pilaa pukunsa.
Rukoileeko tuo mies?
- No niin... - Missä sormus on?
- Sormus! - Sormus, sepä juuri.
Sinuna olisin jo hakenut sormuksen, capisce?
- Voisit käyttää tuota. - Pidän tästä sormuksesta!
Jos kosit naista, sinun pitää antaa hänelle kihlasormus.
Loretta...
Loretta Castorini Clark -
kysyn polvillani, kaikkien näiden ihmisten edessä -
menetkö naimisiin kanssani?
Kyllä, Johnny.
Kyllä menen, John Anthony Cammareri. Tulen vaimoksesi.
- Lasku! - Tulossa, Johnny-herra.
Entäs häät?
Äitini on kuolemaisillaan.
Kun hän on kuollut, palaan ja menemme naimisiin.
Kuinka lähellä kuolemaa hän on?
Viikon verran. Kaksi viikkoa... Ei enempää.
Sovittaisiinko päivämäärä? Yksi kuukausi?
Onko sen oltava niin tarkkaa? Emmekö voi pitää häitä sitten kun palaan?
Missä? Kaupungintalollako? Ei.
Äitini on kuolemaisillaan.
Haluan oikeat häät, ettei onnemme käänny.
Meidän on sovittava päivämäärä.
Hyvä on, hyvä on. Yksi kuukausi.
- Tästä päivästä. - Kuukauden kuluessa.
- Kuukausi tästä päivästä. - Kyllä, kuukausi.
- Hyvä on, hyvä on. - Tästä päivästä, joo.
Minä huolehdin koko jutusta. Sinä vain ilmestyt paikalle.
Lähtö Pariisiin portilta 29.
Tulkaa, andiamo.
- Soita kun pääset perille. - Soitan mamman luota.
Olen hyvin onnellinen.
Häihin liittyy yksi juttu, jonka haluan sinun tekevän.
Haluan, että soitat...
Soita tähän numeroon. Se on firma. Pyydä Ronnya puhelimeen.
- Kutsu hänet häihin. - Kuka hän on?
- Nuorempi veljeni. - Sinullako on veli?
Emme ole puhuneet viiteen vuoteen.
Meiltä meni välit poikki.
- Haluan, että kutsut hänet häihin. - Totta kai.
Lento 604 Roomaan, josta on jatkoyhteys Palermoon, portilta 43.
- Minun on mentävä. - Onko sinulla matkalippu?
Ole hyvä, ostin nämä sinulle. Purukumia ja yskänpastilleja.
Purukumin pureskelu avaa korvat.
Minun on mentävä.
Tämä on viimeinen kutsu lennolle 604 Roomaan...
Onko joku tuttusi tuossa koneessa?
Joo. Sulhaseni.
Minä olen kironnut tuon koneen. Sisareni matkustaa siinä.
Olen kironnut sen niin, että se räjähtää, palaa ja putoaa mereen.
50 vuotta sitten hän vei minulta miehen.
Nyt hän kertoi minulle, ettei hän ole edes rakastanut häntä -
että hän vei miehen ilkeyttään.
Nyt hän palaa Sisiliaan.
Kirosin hänet niin, että Atlantin aallot ahmisivat hänet suihinsa!
En usko kirouksiin.
En minäkään.
- Johnnyn vai? - Joo.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Avain on virtalukossa.
SYDÄNKÄPY - VIINEJÄ JA ALKOHOLIJUOMIA
Mitä tarkoitat?! Olen nähnyt kuinka katsot häntä -
- eikä se ole oikein! - Miten minä katson häntä?
Puoli pulloa samppanjaa.
- Miten muka katson häntä? - Niinkuin susi!
- Vai niinkuin susi? - Niinkuin susi.
Et ole edes eläessäsi nähnyt sutta.
Se on $11.99.
Olen nähnyt suden kaikissa ihmisissä -
ja näen suden sinussa.
- Se tekee $20. Mukavaa illanjatkoa. - Kuin myös.
Tiedätkö mitä näen sinussa? Tytön, jonka nain.
Voi, älä viitsi!
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Hyvää yötä.
Hei, hauvat! Oi, kullanmurut!
Mitä kuuluu, miten menee? Arvatkaa, mitä minulle on tapahtunut.
Hei! Kuinka kauan minun pitää odottaa?
Tulkaa tänne!
- Hei, isä. - Ai, hei.
- Missä äiti on? - Sängyssä.
- Etkö aio nukkua? - En pysty enää nukkumaan.
Se tuntuu liiaksi kuolemalta.
Isä, minulla on uutisia.
No niin.
Mennäänpä keittiöön.
Näytät väsyneeltä, isä.
Mitä uutisia sinulla on?
Olen menossa naimisiin.
- Taasko? - Joo.
Yritit jo, eikä siitä tullut mitään.
- Kaveri kuoli. - Mikä hänet tappoi?
- Hän jäi bussin alle. - Ei. Huono onni.
Me olemme olleet naimisissa 52 vuotta. Kukaan ei kuollut.
Olit naimisissa kaksi vuotta, ja joku kuoli. Älä mene uudelleen naimisiin.
- Kuka se mies on? - Johnny Cammareri.
Johnny Cammareri. Hän on aikuinen vauva.
- Mikse hän tullut itse? - Hänen äitinsä on kuolemaisillaan.
Lisää huonoa onnea. En pidä hänen naamastaan.
Kun hän hymyilee, en näe hänen hampaitaan. Mitä hän salailee?
- Milloin? En tule paikalle - Sinun on saatettava minut.
- En saattanut viimeksi. - Ja kärsin huonosta onnesta!
Jos olisit saattanut minut, ja olisin mennyt naimisiin hääpuvussa -
enkä kaupungintalolla, jossa tuntemattomia seisoi ovella -
ehkäpä en olisikaan ollut huono-onninen.
Ehkäpä.
Isä, minulla ei ollut hääkutsuja, ei hääkakkua, ei yhtään mitään.
Johnny polvistui ja kosi minua Grand Ticinossa.
- Aivan totta? - Kyllä.
- Eipä juuri kuulosta Johnnylta. - No...
- Missä sormus on? - Tässä.
Näyttää tyhmältä. Pikkusormen sormus.
- Se on miehen sormus! - Se on tilapäinen!
Kaikki on tilapäistä! Se ei ole mikään selitys.
Oletko tulossa?
Mennään kertomaan äidille.
Rose.
Kuka on kuollut?
Ei kukaan.
- Loretta on menossa naimisiin. - Taasko?
- Johnny Cammareri. - En pidä hänestä.
Ethän sinä hänen kanssaan menekään naimisiin.
- Rakastatko häntä, Loretta? - En.
Hyvä. Jos rakastat miestä, hän tekee sinut hulluksi, koska pystyy siihen.
- Mutta pidät hänestä? - Joo, toki.
Hän on suloinen mies, äiti.
Tällä kertaa menen naimisiin kirkossa ja pidän suuret kutsut.
- Ja kuka ne maksaa? - Isä.
- Mitä? - Morsiamen isä maksaa.
Minulla ei ole varaa.
Olet rikas kuin Roosevelt. Olet vain pihi.
En rupea maksamaan!
Isän velvollisuus on maksaa hääkulut.
- En maksa mitään. - Ei hän ennen ollut pihi.
Hän luulee olevansa kuolematon, jos hän pitää kiinni rahoistaan.
Nyt hän laittaa sen hemmetin Vicki Carrin levyn päälle -
ja kun hän tulee sänkyyn, hän ei kosketa minua.
Hei! Pidä koirasi pois nurmikoltani!
EI KOIRIA
Tulkaa. Olkaa kunnolla!
Hän nukkuu. Katsokaa noita kukkia.
Veljeni lähetti hänelle sinisen kukan.
Pystyn näkemään vain kotonani. Ja asiat eivät ole hyvin kotona.
En tiedä miten neuvoa poikaani.
Minusta hänen pitäisi maksaa hääkulut.
Mutta on tärkeää ettei hän näytä naurettavalta.
- Mikset puhu hänen kanssaan? - Aion kyllä.
On vain löydettävä sopiva hetki.
- Näittekö la bella lunan illalla? - Oi, si.
Kuu, ah... tuo naisen miehen luokse, capisci?
Bene, bene. Yläkertaan.
Kaikki yläkertaan!
Tulkaa! Andiamo! Insieme.
- Asutteko sitten täällä? - Emme.
Miksette?
Isä ei pidä Johnnysta.
- Voimme myydä talon. - Ette myyneet viime kerrallakaan.
Isoäiti oli vielä elossa. Ciro asui kotona, ja kävi koulua.
Nyt hän on naimisissa ja asuu Floridassa.
Jos te muuttaisitte tänne ja saisitte vauvan...
Äiti, olen 37-vuotias.
Mitä vikaa 37:ssä on? En saanut Ciroa ennenkuin olin 37.
Ei se ole ohi ennenkuin se on ohi.
Johnnylla on iso asunto. Muutamme sinne.
Joten me myymme talon.
Tiedätkö... Mitä...?
Haluan asua täällä, rakastan tätä taloa. Isä ei pidä Johnnysta.
Ei, emme pidä.
- Minä vastaan. - Hyvä on.
Haloo?
Joo, joo! Loretta Castorini puhelimessa.
- Johnny! - Johnny?
Puhelunvälittäjä?
- Pu... Loretta? - Joo!
Kyllä. Minä tässä.
Soitan äitini kuolinvuoteelta.
Joo. Miten lento sujui?
Lentoemännät olivat mukavia.
- Äitini lipeää pois. - Kuinka kauan minun on odotettava?
En voi puhua kauan.
Kerroitko, että menemme naimisiin?
Oi, en, en. En vielä.
Odotan sopivaa hetkeä, kun hän on rauhallinen.
Älä odota niin kauan että hän kuolee.
- Oletko soittanut veljelleni? - En. Anteeksi, en vielä. Se unohtui.
- Soitathan tänään? - Kyllä. Kyllä.
Varmista, että hän tulee häihin.
Viisi vuotta on liian pitkä aika veljien väliseen riitelyyn.
Mikään ei korvata perhettä, Loretta.
Ymmärrän sen nyt...
Loretta? Loretta, kuuletko minua?
- Loretta! - Anteeksi. Soitan hänelle tänään.
Johnny, soita minulle sitten, kun olet kertonut äidillesi.
Hyvä on, hyvä on.
Äläkä...
seiso auringonpaisteessa. Käytä hattuasi.
Minulla on hattuni, selvä, selvä.
Hei.
Selvä juttu, hei hei.
Mihin minä laitoin sen kortin?
Miten äiti jaksaa?
Kuolemaisillaan. Kuulin tosin hänen suuren suunsa.
Hän ei ole siis kertonut äidilleen!
Tiedätkö, se nainen tekee hänet hulluksi.
Kenelle sinä nyt soitat? Uffa!
Cammarerin leipomo.
- Onkohan Ronny Cammareri paikalla? - Hetki vain.
Ronny! Puhelimeen!
Joo, Ronny puhelimessa.
Joo. Soitan veljesi puolesta.
Hän on menossa naimisiin ja haluaisi sinun tulevan häihin.
Miksei hän soittanut itse?
- Hän on Palermossa. - Tehtyä ei saa tekemättömäksi.
Anna minun tulla ja ... jutella kanssasi!
Elukka! Mikä elukka!
Kiitos, rouva Fugacci.
Olkaa hyvä.
- Hei, nähdään huomenna. - Hei.
- Onko Ronny Cammareri? - Hän on alakerrassa uunien luona.
- Mitä sinä haluat? - Haluan puhua hänen kanssaan.
Tätä tietä.
- Ronny! - Mitä?
- Joku on tullut tapaamaan Ronnya. - Ronny!
Ronny! Joku haluaa tavata sinut!
Oletko tullut veljeni Johnnyn puolesta?
- Joo. - Miksi?
Olemme menossa naimisiin.
- Aiotko naida Johnnyn? - Joo.
-Voisimmeko jutella? - Minulla ei ole elämää.
- Anteeksi? - Minulla ei ole elämää.
Veljeni Johnny vei minun elämäni.
En... en ymmärrä sinua.
Ja nyt hän on menossa naimisiin.
Hänellä on elämä!
Hän saa vaimonsa.
Ja hän haluaa, että tulen häihin.
Mitä elämä on?
- En tullut hermostuttamaan sinua. - Sanotaan, että leipä on elämää.
Minä paistan leipää... leipää... leipää!
Ja hikoilen... ja lapioin tätä haisevaa taikinaa -
tähän tuliseen reikään ja ulos sieltä -
ja minun pitäisi olla onnellinen! Vai kuinka, muru?
Haluatko minun tulevan veljeni häihin?
Missä minun hääni ovat?
Chrissy! Tuolla seinän vieressä!
Tuo minulle se iso veitsi.
- En, Ronny! - Tuo minulle se iso veitsi!
Aion leikata kurkkuni!
Ehkä voin palata myöhemmin.
Ei. Haluan, että näet tämän.
Katsot, kun tapan itseni, jotta voit kertoa veljelleni -
hänen hääpäivänään. Sopiiko?
Chrissy! Tuo minulle se iso veitsi!
Niin kuin sanoin, en tuo!
Hän ei tuo sitä. Tiedätkö minusta?
- Herra Cammareri... - Mitä?
Tiedätkö minusta?
Mikään ei ole kenenkään syytä.
Mutta... asioita tapahtuu.
Katso.
Tämä puu on keinotekoista.
Viisi vuotta sitten olin kihloissa.
Ja Johnny tuli tänne.
Ja hän tilasi minulta leipää. Ja sanoin, "Selvä on, leipää."
Ja... laitoin käteni leikkuriin -
ja se takertui, koska en keskittynyt työhöni.
Leikkuri repi käteni irti.
Ja kumma juttu, kun morsiameni kuuli siitä...
Kun hän kuuli, että olin vammautunut -
hän jätti minut toisen miehen vuoksi.
Siksikö sinun ja Johnnyn välit ovat poikki?
Kyllä, siksi.
Joo, mutta se ei ollut Johnnyn syytä.
Ei sillä ole väliä! En minä ole mikään oikeuden muistomerkki!
Menetin käteni!
Menetin morsiameni!
Johnnylla on käsi! Johnnylla on morsian!
Haluatko minun panevan särkyneen sydämeni pois ja unohtavan sen?!
On vain ajan kysymys -
kunnes mies avaa silmänsä -
ja luopuu ainoasta -
unelmastaan -
ainoasta onnen unelmastaan?
Ehkä.
Hän on piinatuin tuntemani mies.
Olen rakastunut häneen.
Mutta hän ei tiedä sitä.
En ole kertonut hänelle -
eikä hän rakasta enää ketään, koska hän menetti kätensä ja tyttönsä.
Missä sinä asut?
Yläkerrassa.
Emmekö voisi vain jutella?
Mitä me maalaamme täällä? Sikstiinikappelia?
Meistäkin olisi pitänyt tulla putkimiehiä.
No niin Castorini, mitä mieltä olet?
$10 800.
Tuntuu aika paljolta.
Katsokaapa. On kolmenlaisia putkia.
Sellaisia, joita teillä on, ja jotka ovat roskaa.
Ja näette mitä siitä on seurannut.
Ja sitten on pronssiputkia. Ne ovat oikein hyviä.
Ellei jokin mene pieleen. Ja jokin menee aina pieleen.
Ja sitten -
on kupariputkia. Minä käytän vain niitä.
Ne maksavat.
Ne maksavat, koska ne säästävät.
Luulenpa, että meidän tulisi seurata herra Castorinin neuvoa.
Ja sitten -
on kupariputkia, jotka ovat ainoita käyttämiäni putkia.
Ne maksavat.
Ne maksavat, koska ne säästävät.
Ja mitä he sanoivat?
Mies ymmärsi minua.
Nainen halusi pihistellä.
Mies tajusi, että olen oikeassa.
Sinulla on niin tietävä pää.
Tiedät kaiken.
Toin sinulle jotain.
Lahjan.
Oi, Cosmo!
Oi, hyvänen aika!
Siinä on pieniä lintuja ja tähtiä.
Linnut lentävät tähtiin, luulisin kai?
Mikä tuo haju on?
- Teen sinulle pihvin. - En halua sitä.
Syöt sen kyllä.
Haluan sen hyvin kypsänä.
Saat syödä tämän raakana veresi ravitsemiseksi.
Tämä on hyvää.
- Mistä Johnny löysi sinut? - Hän tunsi miesvainajani.
- Miten hän kuoli? - Jäi bussin alle. Kuoli heti.
- Milloin kihlauduitte? - Eilen.
Eli viisi vuotta sitten, kätesi amputoitui, ja naisesi jätti sinut.
- Eikä ole ollut naista sen jälkeen? - Ei.
Tyhmä.
Milloin sinun miehesi jäi bussin alle?
Seitsemän vuotta sitten.
- Kuinka monta miestä sen jälkeen? - Johnny.
Itse olet tyhmä.
En. Epäonnekas. En ole ollut onnekas.
En välitä onnesta. Ymmärrätkö?
- Ei se sitä ole. - Mikä sinua oikein vaivaa?
Luuletko olevasi ainoa, joka on itkenyt?
Miksi tulit juttelemaan kanssani?
Onko sinulla viskiä? Mitenkä jos antaisit minulle lasin viskiä?
Soitan sinulle myöhemmin.
Hän toimi oikein, kun hän jätti minut.
- Luuletko niin? - Joo.
Olet todellakin tyhmä, tiesitkö?
Sinä et tiedä siitä mitään.
Minut kasvatettiin niin, että tyttö menee naimisiin nuorena.
Minä odotin rakkautta.
Menin naimisiin 28-vuotiaana.
Tapasin miehen, rakastin häntä ja nain hänet.
Hän halusi lapsia heti. Minä halusin odottaa.
Sitten hän jäi bussin alle.
Mitä minulle jäi? Ei yhtään mitään.
En voinut tietää, että mies oli lahja, jota en saanut pitää.
Ainoa mahdollisuuteni onneen.
Kerrot tarinan ja olet kuin tietäisit, mitä se tarkoittaa.
Näen, mitä tarina todella on, mutta sinä et.
Se nainen ei jättänyt sinua.
Et näe mikä sinä olet, mutta minä näen kaiken.
Olet susi.
- Minäkö olen susi? - Joo.
Se iso osa sinusta, jota ei voi sanoin kuvata.
Se on susi. Se nainen oli sinulle viritetty ansa.
Et päässyt irti, joten purit irti oman käpäläsi.
Se oli vapautesi hinta.
Johnnylla ei ole osaa siihen. Teitte mitä pitikin keskenänne.
Ja nyt sinua pelottaa, koska tiedät, että iso osa sinusta on susi -
joka puree käpälänsäkin irti karatakseen rakkauden ansasta.
Siksi sinulla ei ole ollut naista sen väärän naisen jälkeen.
Pelkäät, mitä susi saattaa tehdä, jos lankeat uudelleen.
- Mitä oikein teet? - Kerron elämästäsi.
Lopeta. Miksi menet Johnnyn kanssa naimisiin? Hän on typerys.
Koska minulla ei ole onnea.
Hän sai minut katsomaan väärään suuntaan ja leikkasin käteni irti.
Jos katsot väärään suuntaan, voit menettää pääsi.
- Etsin sieltä mistä pitääkin. - Sinusta tulee päätön morsian.
Ja sinä olet käpälätön susi!
Odotapa vähän! Odotapa vähän!
Mitä sinä touhuat?
Nartun penikka!
Minne sinä viet minua?
Sänkyyn.
Herra Jumala! Hyvä on, ei sillä ole väliä.
Vie minut, vie minut sänkyyn.
Millään ei ole väliä.
En jaksa uskoa, että tämä on totta.
- Olen ollut kuolleena. - Niin minäkin.
- Entä Johnny? - Sinä vihaat häntä.
Anna minun kärsiä kostosi.
Älä jätä hänelle mitään naitavaksi, paitsi luuni ja nahkani.
Hyvä on, en jätä mitään.
- Syödään, kun se on vielä kuumaa. - Missä Loretta on, hei?
- Hän syönee ulkona. - Hän jää paljosta paitsi.
Ei ole hänen tapansa olla soittamatta.
Hänellä on paljon mietittävää.
Voimmehan puhua siitä? Kaikki tietävät.
Minä en halua puhua siitä.
Johnny Cammareri. Minusta se on hyvä idea ja oli jo aikakin.
Mitä hän tekee loppuelämänsä, jollei hän mene naimisiin?
En halua puhua siitä.
Isäni tarvitsee uuden lautasen.
Cosmo, monta vuotta sitten, kun minulle kerrottiin -
että aioit naida sisareni, olin onnellinen.
Kun kerroin Roselle, että aioin naida Ritan -
hän oli onnellinen.
Avioliittohan on onnellinen uutinen?
Rose, anna lisää viiniä.
En ole koskaan nähnyt ketään niin rakastunutta -
kuin Cosmo oli silloin.
Hän seisoi talon ulkopuolella koko päivän katsellen ikkunoihin.
En ole koskaan kertonut tätä, koska se ei oikeastaan ole tarina.
Mutta kerran heräsin keskellä yötä -
koska kasvojani valaisi kirkas valo.
Niinkuin taskulamppu. En tiennyt mikä se olisi voinut olla.
Katsoin ulos ikkunasta -
ja kuuhan se oli -
iso kuin talo.
En ollut koskaan nähnyt niin isoa kuuta, enkä sen jälkeenkään.
Olin melkein peloissani, ikäänkuin se musertaisi talon.
Sitten katsoin alas, ja kadulla seisoi Cosmo -
katsellen ikkunoihin.
Tämä on hassu kohta!
Suutuin sinulle, Cosmo.
Ajattelin, että olit tuonut sen ison kuun taloni päälle -
koska olit niin rakastunut -
ja herätit minut sillä tavoin.
Olin puolinukuksissa kai.
Olit aivan nukuksissa. Uneksit koko jutun.
En uneksinut. Sinä olit siellä.
En halua puhua siitä.
No mistä sinä haluat puhua?
Miksi juot niin paljon?
Ukki! Jos annat noille koirille enää yhtään tekemääni ruokaa -
potkin sinut hengiltä.
Cosmo.
Cosmo!
Sinä juot liikaa.
Nyt nukut liian sikeästi ja myöhemmin nouset kun sinun pitäisi nukkua.
Mikä hätänä?
Ei mikään. Katson vain kuuta.
Se on täydellinen.
En ole koskaan nähnyt tuollaista kuuta.
Se saa sinut näyttämään enkeliltä.
Se näyttää -
jättimäiseltä lumipallolta.
- Rita. - Mitä?
- Rita, kulta. - Mitä?
- Herää! - Mitä?
Katso.
Sehän on Cosmon kuu.
Mitä sinä höpiset? Ei Cosmo voi omistaa kuuta.
Se on se kuu, josta puhuin -
illallisella.
- Onko hän kadulla? - Onko kuka kadulla?
Cosmo.
- Mitä hän siellä tekisi? - En tiedä.
Tiedätkö jotain?
Tuossa valossa -
tuo ilme kasvoillasi -
näytät 25-vuotiaalta.
Mitä sinä tahdot?
Mene pois, mene pois!
- Rita... - Ei!
Miksi teitä pitää odottaa?
Antaa mennä, antaa mennä!
Ulvokaa, ulvokaa!
Hei, ulvokaa, antaa mennä!
- Voi Luoja! - Mitä?
- Rauhallisesti.
- Halusin toimia oikein tällä kertaa. - Älä kiihdy.
Luulin, että jos en mene kaupungintalolle, onneni säilyy.
- Tulee syyllinen olo. - Olen kihloissa veljesi kanssa!
Hyvä on, olen syyllinen. Tunnustan.
Häät ovat kahden viikon kuluttua. Tervetuloa.
- Mikset mennyt äitisi luokse? - Hän ei pidä minusta.
Et taida tulla toimeen kenenkään kanssa?
- Mitä sinä olet tehnyt? - Minäkö?
- Olet pilannut elämäni. - Se on mahdotonta.
Se oli pilalla kun tulin tänne. Sinä olet pilannut minun elämäni.
- Enkä ole. - Kylläpä vain olet.
Kylläpä vain olet.
Sinulla on pahat silmät, niinkuin mustalaisella. Miksi en huomannut?
Huonoa onnea, sitä se on. Eikö minulle ole muuta tarjolla?
Minun olisi pitänyt tappaa itseni vuosia sitten.
Aion naida veljesi.
Eilistä yötä ei koskaan tapahtunut.
Viemme tämän salaisuuden ruumisarkkuihimme.
- En minä niin voi tehdä! - Mikset?
Olen rakastunut sinuun.
- Unohda se! - En pysty.
Sitten en voi koskaan enää nähdä sinua -
ja sinun ja Johnnyn välit saavat olla poikki.
- Etkä saa tulla häihin. - Tulenpahan.
- Usko nyt, et saa! - Hän haluaa, että tulen.
Koska hän ei tiedä, onko selvä?
Odota nyt hetki, kulta. Kuuntelethan.
En tule häihin yhdellä ehdolla.
- Millä? - Tule illalla kanssani oopperaan.
- Mitä sinä höpiset?! - Rakastan kahta asiaa.
Sinua ja... oopperaa.
Jos saisin molemmat rakkauteni kohteet itselleni yhdeksi illaksi -
olisin tyytyväinen, ja luopuisin...
Jeesus, luopuisin loppuelämästäni.
- Hyvä on, hyvä on. - Hyvä on!
- Tavataan Metissä. - Hyvä on, hyvä on.
- Missä Met on? - No sinun on...
Siunaa minua, olen tehnyt syntiä. Viime ripistäni on 2 kuukautta.
Mitä syntiä olet tehnyt?
Olen sanonut Herran nimen turhaan -
kerran maannut sulhaseni veljen kanssa -
ja käytin viinikaupassa katteetonta sekkiä, mutta vahingossa.
Sittenhän se ei ole synti.
Mutta, mikä se toinen sanomasi asia oli, Loretta?
Tarkoitatteko sitä, että olin sängyssä sulhaseni veljen kanssa?
Se on aika iso synti.
- Tiedän. - Sinun pitäisi miettiä tätä.
Tiedän. Hyvä on.
Katumukseksi lausu kaksi rukousta.
Ole varovainen, Loretta.
Pohdi elämääsi.
Hyvä on.
Hei.
- Missä olet ollut? - En halua puhua siitä.
Aivan kuin isäsi.
Valehtelin hänelle.
Hän luulee, että tulit kotiin viime yönä.
Kiitos.
Mikä sinua vaivaa?
Cosmo käy vieraissa.
Mitä? Kuinka tiedät?
Vaimo tietää.
Et edes tiedä varmaksi. Kuvittelet koko jutun. Hän on liian vanha.
En tule kotiin illalliselle.
Onpa mahtava olo!
En saanut nukuttua, mutta olo on kuin Raivoisalla Rolandilla.
Olit kuin tiikeri viime yönä.
Ja sinä olit karitsa. Pehmeä kuin... maito.
Ssh! Sinut kuullaan perältä.
Avioliiton nautintoja on se, että voi maata naisen kanssa ilman huolia.
- Ole vaiti! - Hei! Kävisikö treffit tänä iltana?
- Mikä sinua vaivaa?! - Syömme vähän pastaa...
- Mikä sinuun on mennyt? - En tiedä. En tosiaan tiedä.
Se kuu... Se hullu kuu, jonka Cosmo lähetti.
Hei, Rita. Hei, Raymond-setä.
Hei!
- Mikä häntä vaivaa? - Mikä lienee.
- Näitkö sen kuun viime yönä? - Mitä... minkä kuun?
- Näitkö sen? - En.
Minun on mentävä. Vien rahat pankkiin -
mutta minun on selvitettävä tilit huomenna.
Sinulla on treffit.
Mitä sinä höpiset, typerys?
Hänen sulhasensa on Palermossa. Mitkä treffit?!
Niinpä.
Minulla on paljon tekemistä.
- Ne häät ja kaikki muu vai? - Joo.
Hei! Sekin on romanttista.
Hei, Frankie!
Laita minulle kulhollinen minestronea!
Mikä sinua vaivaa? Näytät hullulta.
- Minulla on paljon mietittävää. - Mitä?
- Minulla on paljon miet... - Älä toistele tuota.
- Mikä sinua vaivaa? - En halua puhua siitä!
En halua puhua siitä.
Poistakaa harmaat hiukset.
Kolme vuotta olen odottanut tätä! Anna kun näytän sinulle mallikuvia.
Ja sitten tarvitset manikyyrin.
Ota hänet, Bettina. Poista harmaa.
Ja jonkun on otettava kulmakarvat...
Odottakaa hetki, hetki vain...
- Onko kukaan käynyt oopperassa? - En minä ainakaan.
Bellissima ilman sitä harmaata.
Se on fantastinen.
- Oletko koskaan käynyt oopperassa? - En. Oletko sinä?
Bettina, oletko käynyt oopperassa?
- En koskaan. - Oletko menossa Metiin?
Kyllä.
Hän täytti 40 ja hänen miehensä jätti hänet.
- Hei hei. - Hyvä on, hyvä on, hyvä on.
- Vau. - Katsopa tuota.
Varovasti.
Hei, olen tullut kotiin!
Älkää kaikki vastatko samaan aikaan.
Huhuu!
- Hei. - Hei.
Näytät hienolta.
- Hiuksesi. - Joo, kävin kampaajalla.
- Sinäkin näytät hienolta. - Kiitos.
Ei.
Sanoin, että kävisin oopperassa kanssasi, mutta... en muuta.
Tule, mennään sisään.
- Oi, katsopa tuota. - Aikamoinen, vai mitä?
Vau! Kiitoksia.
Mistä hyvästä?
En tiedä. Hiuksistasi.
Kauniista asustasi.
En tiedä. Viime oopperakäynnistä on pitkä aika.
Missä me sitten istumme? Tule.
- Montako teitä on? - Minä. Haluan syödä.
Selvä. Teille on pöytä valmiina.
- Sopiiko tämä? - Hienosti.
- Nauttikaa ateriastanne. - Kiitos.
Signora Castorini, syöttekö yksin?
Terve, Bobo. Tuotko minulle martinin, ilman jäitä, kaksi oliivia.
Hyvä on, tottakai.
Kun kerron tunteistani, sinä kerrot omistasi.
- Eipä ole kummoinen vastaus. - Se on ainoa, jonka voin antaa.
- Haluatteko jotain syötävää? - En. Minä odotan vielä.
Oikein hyvä.
Inhoan todella sitä, kun puhut minulle tuohon äänensävyyn.
Ikäänkuin se olisi hassua.
- Mutta se on. - Ei minusta!
Tämä on elämääni, niin koomiselta kuin se sinusta näyttääkin.
En tarvitse miestä katselemaan, kun ryven mudassa.
Luulenpa, että sinä pidät mudassa rypemisestä ja minä en. On reilua...
Anteeksi, hyvät ihmiset.
Hän on hyvin sievä mielitautipotilas.
Ei, älä... Ei, ei, ei. Älä välitä minusta.
Ole hyvä ja siivoa hänen paikkansa.
Vie kaikki hänestä muistuttava ja tuo vodkaa.
Ilman muuta.
Olen pahoillani, jos häiritsimme. Ette häirinneet.
Naisystävälläni on luonnevika.
Hän on liian nuori teille.
- Kiitos, toveri. - Eipä kestä.
Liian nuori? Tiedätte miten loukata miestä.
- Kuinka vanha olette itse? - Se ei kuulu teille.
Olen pahoillani. Olin epäkohtelias.
Haluaisitteko liittyä seuraani?
Todellako?
Hyvin mielelläni.
Inhoan yksin syömistä. On ihmeellistä kuinka usein teen sitä.
Signora Castorini... minestronenne.
- Kiitos, Bobo. - Prego.
- Mitä teette työksenne? - Opetan viestintäoppia NYU:ssa.
- Se nainenko oli oppilaanne? - Sheilako? Joo, niin oli.
On.
Oli.
Äitini opetti minulle yhden vanhan sanonnan.
Älä paskanna siellä, missä syöt.
Selvä, pitääpä muistaa.
- Mitä te teette työksenne? - Olen kotiäiti.
- Miksi sitten syötte yksin? - Enhän minä nyt syö yksin.
- Saanko kysyä jotain? - Joo, siitä vain.
Miksi miehet jahtaavat naisia?
Hermot.
Luulen, että he pelkäävät kuolemaa.
Ehkäpä. Haluatteko tietää, miksi minä jahtaan naisia?
Minusta naiset ovat hurmaavia.
Opetan luentoja, joita olen opettanut jo miljoona vuotta.
Spontaanisuus hävisi kauan sitten.
Alussa halusin jakaa innostuksen kohteeni. Nyt kaikki on rutiinia.
Niinkuin kertomataulu.
Paitsi joskus...
Joskus hörisen juttujani -
ja katson ylös ja näen raikkaat -
nuoret, kauniit, kasvot.
Ja kaikki se on hänelle uutta.
Olen jonkinlainen mahtava kaveri, joka on loistava ja ajattelee ääneen.
Kun se tapahtuu, kun katson niiden tuolien sekaan -
ja näen nuoren naisen kasvot -
ja näen itseni hänen silmissään -
itseni sellaisena kuin olen aina halunnut olla ja ehkä joskus olin -
pyydän hänet treffeille.
Juttu ei kestä kauan.
Muutaman viikon -
pari kallisarvoista kuukautta.
Sitten hän tajuaa, että olen vain loppuunkulunut vanha pieru -
ja hän on raikas ja älykäs -
ja lupauksia täynnä niinkuin kuunsäteet martini-lasissa.
Ja silloin hän nousee seisomaan ja heittää lasin vettä kasvoilleni -
tai tekee jotain muuta samankaltaista.
Se, mitä ette tiedä naisista käsittää suunnattoman määrän.
Jaa... niin minulle ei ole aikaisemmin sanottu.
- Kaksi valkoviiniä, kiitos. - Kyllä, herra.
Haluaisin kaksi lasia samppanjaa.
Canadian Club inkiväärioluella ja Dubonnet jäillä, kiitos.
- Mikä tuo on? - Marc Chagall maalasi sen.
Kuten näet, hän oli suuri taiteilija.
- Se on jotenkin räikeä. - Hän vain piti vähän hauskaa.
Aika paljon väkeä tulee katsomaan tätä, vai?
Se on parasta mitä voi nähdä.
Tiedätkö, pidän eräistä jaksoista, mutta en vain... oikein tajua sitä.
Et ole sanonut kertaakaan, että pidät puvustani.
Pidän puvustasi. Se on hyvin kirkas. Tuota...
Pitäisitkö tätä? Kiitos.
Saanko saattaa sinua?
Toki. Kiitos.
- Asutko kaukana täältä? - Aika lähellä.
- Tunsitko tuon miehen? - Kyllä.
Se oli niin kamalaa.
- Kamalaa? - Kaunista! Surullista.
- Hän kuoli. - Niin.
En jaksa uskoa sitä. En uskonut, että hän kuolisi.
- Hän oli sairas, mutta... - Hänellä oli tubi.
Tiedän! Hän yski aivojaan pihalle.
Ja silti hänen piti laulaa.
Isä. Isä, mitä sinä täällä teet?
Odota minua ulko-ovella, Mona.
- Mona? - Anteeksi!
- Mitä olet tehnyt hiuksillesi? - Minä... kävin kampaajalla.
- Mitä sinä täällä teet? - Mitä sinä täällä teet?
- Kuka tuo on? Olet kihloissa. - Ja sinä naimisissa.
Olet tyttäreni. Et voi käyttäytyä kuin puttana.
- Ja sinä olet isäni... - Hyvä on.
En ole nähnyt sinua täällä.
En tiedä, olenko nähnyt sinua vai enkö.
Lähdetään pois täältä. Ostan sinulle ryypyn.
Tuo nainen ei ollut äitini, onko selvä?
Tämä on taloni.
- Tarkoitatko koko taloa? - Kyllä.
Herra Jumala! Sehän on kuin kartano.
Se on talo.
Minä asun kaksiossa.
Mitä sinun miehesi tekee työkseen?
- Hän on putkimies. - No sepä selittääkin asian.
Lämpötila laskee.
- Et kai voi pyytää minua sisään. - En.
- Väkeä kotona. - Luulen, että talo on tyhjillään.
En voi pyytää sinua sisään, koska olen naimisissa.
Koska tiedän, kuka olen.
- Sinä vapiset. - Minua paleltaa hiukan.
Olet pikku poika. Ja haluat olla paha.
Voisimme mennä minun asuntooni. Näkisit, kuinka muut asuvat.
Olen liian vanha sinulle.
Minä olen liian vanha minulle. Se on minun pulmani.
Hyvää yötä.
Hyvää yötä. Voinko suudella myös sinua poskelle?
Toki.
Minua palelee.
Hyvää yötä.
Haluatteko muuta?
- Loretta? - En.
- Siinä taitaa olla kaikki, Al. - Nähdään, Al!
- Mitä haluat tehdä nyt? - Haluan mennä kotiin.
- Hyvää yötä, Al. - Ota rennosti, Ronny.
Herranen aika kun on kylmä.
Tuoksuu lumelta.
Tiedätkö, äitini arvasi, että isällä on toinen nainen.
Se Mona, hän on halpaa ale-tavaraa.
Kuka minä olen sanomaan mitään?
- Mikä hätänä? - Kuinka voit edes kysyä?
- Saat oloni syylliseksi. - Me olemme syyllisiä.
Mihin? Vain Jumala voi osoittaa sormella, Loretta.
- Joo, mutta tiedän, mitä tiedän. - Ja mitä sinä tiedät?
Hyvä on, kerroit minulle elämästäni. Nyt minä kerron sinulle omastasi.
Minä olen susi. Sinä juokset suden luokse. Se ei tee sinusta karitsaa.
Aiot mennä naimisiin veljeni kanssa. Miksi haluat myydä itsesi halvalla?
Varman päälle pelaaminen on vaarallista sinunlaisellesi naiselle.
Odotit oikeaa miestä ensimmäisellä kerralla.
- Mikset odottanut häntä uudelleen? - Koska hän ei saapunut.
- Olen saapunut. - Olet myöhässä.
Tämä on sinun asuntosi. Olimme siis tulossa tänne.
- Joo. - Tiedätkö, me teimme sopimuksen.
Sanoit, että jos lähtisin oopperaan -
jättäisit minut rauhaan ainiaaksi. Ja minä tulin kanssasi!
Menen naimisiin veljesi kanssa. Jätä minut rauhaan, onko selvä?
Henkilö kykenee huomaamaan, miten hän on pilannut elämänsä.
Hän voi muuttaa käyttäytymistään. Hän voi jopa kääntää onnensa.
Ehkä luontoni vetää minua puoleesi. Mutta minun ei tarvitse mennä mukana.
Voin saada otteen itsestäni ja voin myöntyä joihinkin asioihin -
ja kieltäytyä niistä, jotka pilaavat kaiken muun.
Mitä hyötyä muuten...
Mitä hyötyä tästä typerästä Jumalan antamasta elämästä on?
Kuunteletko minua?!
Joo.
Mikään ei merkitse minulle enää mitään. Haluan sinut sänkyyni.
En välitä siitä, palanko helvetissä, tai palatko sinä helvetissä.
Menneisyys ja tulevaisuus ovat minusta nyt pelkkä vitsi.
Tajuan, etteivät ne ole mitään, tajuan, etteivät ne ole täällä.
Ainoa, mikä täällä olet sinä... ja minä.
- Haluan mennä kotiin. - Ei.
- Menen kotiin. - Ei!
- Palellun hengiltä. - Tule yläkertaan.
En välitä siitä, miksi tulet. Ei, en tarkoita sitä.
Loretta, rakastan sinua.
En niinkuin sinulle on kerrottu rakkauden olevan.
En tiennyt tätä itsekään. Mutta rakkaus ei tee kaikesta ihanaa.
Se tuhoaa kaiken. Se särkee sydämen.
Se sotkee asiat. Emme ole olemassa, jotta tekisimme asioista täydellisiä.
- Lumihiutaleet ovat täydellisiä... - Oi!
Tähdet ovat täydellisiä.
Me emme ole. Me emme ole!
Olemme täällä tuhotaksemme itsemme -
ja... ja särkeäksemme sydämemme -
ja rakastaaksemme vääriä ihmisiä.
Ja kuollaksemme! Satukirjat ovat roskaa!
Haluan, että tulet nyt yläkertaan kanssani -
ja tulet sänkyyni!
Tule.
19 Cranberry Street, Brooklyn.
Selvä.
Odota!
- Kuinka paljon? - 25.
- 25 dollaria? - Joo.
Odota.
Hei!
Ai, hei. Anteeksi, että tulen näin myöhään.
Oletko muuttamassa tänne?
En, tulin suoraan lentokentältä.
Tule sisään.
Voitteko herättää Loretan? Minulla on asiaa.
Hän ei ole kotona. Riisu takkisi ja tule sisään. Kaadan sinulle ryypyn.
Meillä on puhuttavaa!
Kiitos. Missä hän on?
Ulkona. En tiedä missä.
No niin. Mitä sinä teet täällä?
Sinunhan pitäisi olla Palermossa.
Tulin kertomaan Loretalle. On tapahtunut ihme.
Ihmekö? Sepä on uutinen.
Äitini on toipunut.
- Pilailetko? - Oi, en.
Henki oli lähes jättänyt hänen kehonsa. Hän oli valkoinen kuin lumi.
Ja sitten hän palasi kuoleman portilta -
ja nousi ylös... pani vaatteet päälleen -
ja alkoi keittää ruokaa kaikille talossa olleille.
Surijoille, minulle, ja itselleen.
Hän söi aterian, johon sikakin olisi tukehtunut.
- Uskomatonta. - Niin on.
Hei, isä.
Hyvänen aika.
Onko hän kunnossa?
Appiukkoni on saanut väärän käsityksen asioista.
Kuule, Johnny.
Haluaisin kysyä yhden kysymyksen.
Haluan sinun puhuvan totta... jos pystyt.
Miksi miehet jahtaavat naisia?
Jaa, no...
Raamatussa on se tarina. Jumala.
Jumala otti Aatamin kylkiluun... ja teki Eevan.
Ehkä miehet jahtaavat naisia saadakseen kylkiluun takaisin.
Kun Jumala otti kylkiluun, tähän jäi tyhjä kohta.
Kohta jossa aikaisemmin oli jotain.
Ja naisilla on se.
Ehkäpä -
ehkä mahdollisesti, mies ei ole kokonainen mies -
ilman naista.
Miksi mies tarvitsisi useamman kuin yhden naisen?
En tiedä.
- Ehkä hän pelkää kuolemaa. - Siinäpä se. Se on syynä.
- En tiedä! - Ei!
Se se on. Ei. Kiitos.
Kiitos, että vastasit kysymykseeni.
Hei.
Terve, herra Castorini.
Ai. Hei.
Missä olet ollut?
En tiedä missä olen ollut, enkä tiedä minne menen.
Onko selvä?
Silmäsi avataan puolestasi.
- Silmäni ovat auki. - Ai ovat vai?
No pysyttelepä lähistöllä. Älä lähde pitkille matkoille.
- En tiedä mitä tarkoitatte. - Siitä juuri on kyse. En sano muuta.
Ette ole sanonut mitään.
Enkä sano mitään muuta.
- Cosmo. - Mitä?
Haluan sinun tietävän, että vaikka tekisit mitä -
kuolet joskus, aivan kuin kaikki muutkin.
- Kiitos, Rose. - Eipä kestä.
Menen nyt sänkyyn.
- Minä lähden. - Hyvä.
Hän ei pidä sinusta. Mutta kiitos, että vastasit kysymykseeni.
- Ettekö tiedä, missä Loretta on? - En.
Rouva Castorini, kertoisitteko Loretalle, että tulen aamulla?
- Meidän... meidän on keskusteltava. - Selvä, kerron hänelle. Selvä.
Rikot talon!
Mitä ihmettä sinulle on tapahtunut?
En todellakaan tiedä mistä aloittaisin.
- Kampauksesi on erilainen. - Äiti, kaikki on erilaista.
- Oletko humalassa? - En. Oletko sinä?
En. Mutta krapulassa.
- Missä isä on? - Yläkerrassa.
Johnny Camareri kävi eilen illalla.
Mitä?! Hänhän on Sisiliassa.
- Eipä ole enää. - Hän on kuolevan äitinsä luona.
- Hän toipui. - Hän oli kuolemaisillaan!
- Ihme tapahtui. - Ei nykyään tapahdu ihmeitä!
Ehkäpä Sisilia ei elä nykyajassa.
Hän tuli suoraan lentokentältä. Hän halusi puhua kanssasi.
Sinulla on jälki kaulassasi. Hän tulee takaisin tänä aamuna.
Elämäsi on painumassa viemäriin.
Peitä tuo hemmetin jälki jollain! Laita meikkiä sen päälle!
Hyvä on! Äiti, selvä, hyvä on! Auta minua.
Kiirehdi...
Voi ei. Sinä saat mennä.
Avaa ovi! Äiti?
- Hei. Onko Loretta kotona? - Tule sisään.
Se ei ole Johnny.
Ronny!
Onko Johnny täällä?
- Ei, mutta hän on tulossa. - Hyvä.
Päästään puhumaan asiat selviksi.
Hei. Olen Ronny, Johnnyn veli.
Olen Rose Castorini.
- Hauska tavata. - Hauska tavata sinutkin.
Sinulla on jälki kaulassasi.
- Äitisi on toipunut kuolemasta. - Ai jaa, hyvä.
- Emme ole läheisiä. En ole... - Au!
- Sinun on lähdettävä. - Haluan tavata perheen.
Ei. Sinun on lähdettävä.
- Haluaako kukaan puuroa? - Ei, äiti.
Kyllä, rouva Castorini. Mielelläni.
Ei, emme halua puuroa.
- Äiti! - Se oli... Tämä on... Voi!
- Kiitos, äiti. - Ole hyvä.
- Hei. - Hei.
Cosmo, tässä on Ronny, Johnnyn veli.
Mukava tavata teidät, herra Castorini.
Minusta tuntuu, että tämä maistuu tosi hyvältä.
- Sinäkö olet Johnnyn veli? - Joo.
Älä katso minua noin, onko selvä?
Hei, isä.
- Mikä hätänä, isä? - Olen vanha.
Vanhoja ei haluta.
Ja jos he sanovat jotain, se ei merkitse mitään.
Mutta poikani... minun täytyy puhua.
Sinun on maksettava ainoan tyttäresi hääkulut.
Ylpeytesi rikkoo kotisi.
No niin.
- Olen... olen sanonut sanottavani. - Kaikki on kunnossa, isä.
Jos hän menee naimisiin... maksan kaiken.
Tuo kuulostaa paremmalta.
Syödäänpä.
- Olenko ollut hyvä vaimo? - Joo.
Haluan, että lakkaat tapaamasta sitä naista.
Selvä.
Ja tunnustat syntisi.
Eräänä päivänä mies ymmärtää, että elämä on rakennettu tyhjän päälle -
ja se on paha, hullu päivä.
Elämääsi ei ole rakennettu tyhjän päälle.
- Minä avaan Johnnylle. - Minä menen.
- Minun pitää kertoa. - Minä kerron.
Mitä minä sanon hänelle?
Kerro pelkkä totuus, Loretta. Hän saa selville kuitenkin.
Olet oikeassa, isä.
- Hei, Loretta. - Hei.
Miksi te kaksi ette ole kaupassa?
Haluatko kertoa meille jotain, kulta?
- En. - Olemme juuri tulleet pankista.
Joo.
- Voi ei! Unohdin tallettaa rahat! - Oi, hänellä on ne.
- Minä tiesin, että hänellä ne oli! - Emme tienneet mitä ajatella.
Olit niin kummalla tuulella eilen.
Ja sitten menimme pankkiin tänä aamuna, eikä rahapussi ollut siellä.
- Emme koskaan epäilleet sinua. - Kuulkaa, haluaako kukaan kahvia?
Hyvä ajatus.
- Miten niin epäilleet? - Kerron sinulle myöhemmin.
- Unohdin tallettaa rahat. - Istukaa. Ottakaa kahvia.
- Mitä tässä nyt tehdään? - Odotetaan. Johnny Cammareria.
Nimeni on Ronny.
Johnnyn veli.
Ai. Hauska tavata. Olen Rita Cappomaggi.
- Raymond Cappomaggi. Rosen veli. - Hei.
Kertokaa nyt joku vitsi.
Minä menen avaamaan.
Luulin, että Johnny on Palermossa.
Se on Johnny Cammareri!
Loretta?
Ronny!
- Oletko tullut tekemään sovintoa? - Kyllä.
Mutta...
- Et ehkä halua sitä. - Ronny, tottakai haluan.
Äitisi oli kuolemaisillaan. Kuinka hän toipui?
Kerroin hänelle, että menisimme naimisiin ja hän tervehtyi heti!
- Kyllä varmaan tervehtyi! - Se oli ihme.
Johnny, minun on kerrottava sinulle jotain.
Minullakin on asiaa. Mutta meidän täytyy puhua kaksin.
Ei, tarvitsen perheeni ympärilleni.
Loretta...
- En voi mennä kanssasi naimisiin. - Mitä?!
- Jos menemme naimisiin, äiti kuolee! - Mitä tarkoitat? Olemme kihloissa!
Loretta, mistä sinä puhut?
Puhun lupauksesta? Hän kosi!
Äitini oli kuolemaisillaan ja nyt hän ei ole!
Olet 42-vuotias. Hän junailee vieläkin elämääsi.
Ja sinä et rakasta äitiäsi!
Olet emävalehtelija. Koska minulla on sormus tässä.
Ai, minun täytyykin pyytää se takaisin.
- Selvä. Kihlaus on purettu! - Huomaat vielä, että näin on paras.
Ja kun sinä potkaiset tyhjää, suren sinua punainen puku päälläni!
- Loretta... - Mitä?
- Menetkö kanssani naimisiin? - Mitä?!
Missä sormus on?
Johnny.
Voinko lainata sitä sormusta?
Kiitos.
Loretta Castorini, menetkö kanssani naimisiin?
Kyllä, Ronny. Minä menen kanssasi naimisiin.
- Rakastatko häntä? - Rakastan häntä hirveästi.
Hyvä Jumala. Harmin paikka.
Hän rakastaa minua.
- Mikä hätänä, isä? - Olen hämmentynyt.
Loretalle ja Ronnylle!
Sillä lailla! Kiitos, kiitos.
Tule nyt, Raymond!
- Tule. Veljesi on täällä ja... - Ei, en halua yhtään.
Olet nyt perheen jäsen. Etkö tajua? Tule nyt, bevi!
Kaikki, juodaan! Lasi käteen!
Perheelle!